Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen
Mit navn er Uhtred, søn af Uhtred...
Født som sakser, men opvokset som dansker.
Nu tjener jeg kong Alfred af Wessex.
Jeg har ægtet en from kvinde for Alfred.
Jeg har fået land tynget af gæld, og med tyvagtigt tyende.
Og jeg har dræbt det mægtige sværds dansker, Ubba.
Men med Odda den Ældre såret i slaget...
Tog hans søn æren for drabet.
Sandheden blev ignoreret... Jeg kæmpede mod Ubba i tvekamp, og jeg dræbte ham!
Og jeg blev tvunget ned på knæ foran Alfreds Gud.
- Jeg fører an, men så skylder du mig. - Du må lægge dig ned, og kysse korset.
Kys min røv. Skæbnen tester mig, men jeg overlever.
Uhtred!
Skæbnen betyder alt.
Tekstet af NG Serier
Er du sikker på, du vil gøre dette, Earsling?
- Er der en lov, der forbyder det? - At klæde sig ud som dansker... Nej.
At plyndre Cornwal... Ja. Vi har fred med dem.
Hvis jeg skal gøre krav på Bebbanburg, skal jeg bruge en hær.
Hvis jeg skal rejse en hær, skal jeg bruge sølv.
- Vi tager afsted. - Jeg har ingen indvendinger.
Vil Odda ikke savne dig?
Jeg gør som han siger. Holder øje med dig.
Han bygger en kirke til Alfred ved Cynuit. Har du hørt det?
Med et alter af guld, siger man.
- Hvem er de? - De tilhører Oswald.
Deres mor sender dem, fordi jeg dræbte deres løgnagtige, tyv af en far.
Jeg kan se, hendes plan virker.
De er ikke de første til at miste en forældre.
De overlever.
Maden er god, Mildrith. Tak for det.
Jeg er glad for, du kan lide det.
Jeg var begyndt at tro, at du havde mistet tungen, hustru.
- Jeg var bekymret. - Jeg tvivler.
- Hun sørger over tyven. - Det kommer ikke mig ved.
Han dræber en mand, jeg har kendt hele livet, -
- han nægter at betale kompensation til en familie, jeg har kendt hele livet -
- og landsbyen, min far hjalp med at bygge, kalder ham nu Uhtred den Gudløse.
Ikke at forglemme jeg nægtede at lade min søn døbe som en kristen.
- Jeg lader jer alene. - Leofric sid ned, venligst.
- Det kommer ikke mig ved. - Jeg stopper.
I morgen vil jeg være væk.
- Væk? - Skulle nogen spørge, -
- passer vi på Alfreds kongerige igen. - Hvor længe vil du være væk?
- Og hvor tager du hen? - Jeg aner ikke hvor længe.
- Uger. - Din plads er her.
Oswalds kone er gået til biskop Alewold.
Biskoppen går til Alfred, som sender mænd herhen.
Jeg betaler ikke en penny, og kommer der nogen, så er det det, du siger til dem.
Han blev dræbt, fordi han var en tyv, det er min lov.
Forlad mig, og jeg går direkte til kirken, og får vores søn velsignet.
- Så vil han ikke være min søn. - Må Gud tilgive dig for at sige sådan.
- Hvilken gud? - Hvad er der sket med dig?
Hvad er der sket med venligheden og endda kærligheden -
- du engang har vist mig? - Jeg blev tvunget til at kravle.
Ja! Foran Gud! Vi falder alle på knæ for Gud.
Jeg glemmer ikke, hvad Alfred gjorde imod mig i sin Guds navn.
- Jeg fornægter den gud! - Jeg trækker mig tilbage.
Er du der stadig...
- Manden, jeg havde følelser for? - Er du der stadig, -
- kvinden, jeg længtes efter at knalde?
Der gøres fremskridt dagligt, herre.
Du må komme til Cynuit og inspicere bygningsværket.
Det gør jeg... Det vil jeg gerne.
Selv nu, er det imponerende nok.
Ja. Vi har skibet her.
Korsarmen således, så ind til korret.
Med det allerede berømte alter af guld.
Det bliver en forgyldning, herre, ikke mere du ved, hvordan sladderen løber.
Med din tilladelse vil jeg placere alteret lige her.
- Hvorfor min tilladelse? - Det præcise sted, -
- hvor Ubba Lothbrokson er begravet. - Ønsker du Guds alter bygget ovenpå -
- de begravede rester af en hedning? - Nej, nej, herre.
Med din tilladelse vil vi grave dem op, og måske smide dem i floden.
Du får gravet resterne op, og får dem begravet et andet sted... umærket -
- men med respekt. - Det var en spøg, herre, en dårlig spøg.
Vi må ikke gøre noget for at bringe freden i fare.
Med respekt, herre, jeg er ikke det fjols, min far af og til gjorde mig til.
- Fader Beocca, du ville tale med mig? - Et brev, herre...
Fra biskop Alewold.
- Privat eller forretning? - Et lov anliggende, blev jeg fortalt.
Så læs det.
- Kan du ikke læse skriften, Beocca? - Det angår oldermand Uhtred.
Han har dræbt en landarbejder, og nægter -
- at betale pengene, der skyldes til familien... Kompensationen.
Vil du have, jeg kigger nærmere på det, -
- herre? - Nej... Det tilkommer ikke dig.
Odda, du skal undersøge rigtig og forkert her, på mine vegne.
Jeg håber kun for Uhtreds hustru, at drabet var retfærdigt.
Uhtred har retfærdighedssans. Jeg er sikker på, der er formildende omstændigheder.
Vi får se. I mellemtiden, Odda, så gør dit bedste.
- Hold freden. - Ja, herre.
Jeg finder rigdommen til at betale gælden.
Vi ønsker begge det samme... Vort fødeland.
- Dit bliver ikke taget fra dig. - Mit?
Er du ikke længere oldermanden?
Jeg bliver aldrig accepteret som oldermand... Ikke her.
Så beder jeg dig for en sidste gang. Lav om på dig selv, Uhtred.
Slipper du Gud ind i dit hjerte, så vil han guide dig.
Jeg kan aldrig blive den mand, du gerne vil have.
- Du kunne prøve. - Jeg ville foragte den mand.
Earsling!
Jeg har elsket dig.
Bed ikke for mig.
- Fik hun et farvelknald, Earsling? - Jeg vil være ude af Wessex i aften.
Så skal du ride hurtigere end det, Earsling.
Kom så!
Ingen tager det på, før vi er i Cornwalum.
Det, I kan gøre, er at polere dem.
Så når I bærer klæderne, så kan de ses tydeligt -
- og I bliver frygtet.
I finder ud af, hvordan det er at være dansker.
Alle bliver stående, hvor I er. Rør jer ikke. Dig!
Bliv hvor du er.
Kender jeg dig?
Tag hætten ned. Jeg sagde, tag hætten ned!
- Aethelwold. - Jeg ville bare tage med jer, -
- være en del af jeres eventyr. Det skulle være en overraskelse.
Han kan ikke være her. Han kan ikke holde kæft. Jeg siger, vi dræber ham.
Det kan du ikke. Jeg er den retmæssige konge, dit fjols.
Ikke her. Leofric, ikke i Wessex!
- Så slæber jeg ham med til Cornwalum! - Ikke nu!
Nej, du kan ikke. Uhtred, du skylder mig en tjeneste. Jeg vil have den nu.
Hører Alfred at kristne plyndrer Cornwalum, så bliver vi alle dræbt!
- Han sikrer den udgang på det! - Leofric, jeg er en forandret mand.
- Jeg sværger! - Vi dræber ham.
- Han bliver ikke savnet. - Vi tager ham med os.
Jeg skylder ham. Han er mit ansvar.
- Han har min beskyttelse. - Og hvem vil beskytte os andre?
- Jeg har aldrig set ham så gal. - Du ordner vores brynjer og hestene.
- Hvad som helst. - Du tørrer vores røv, hvis jeg siger det.
Selvfølgelig.
Jeg samler mos og blade, mens vi taler sammen, herre.
- Hvad kender du til Cornwalum? - At det ikke er Wessex.
Wessex-Cornwalum grænsen er denne flod. Tarnum Floden.
- Derfor har vi slået lejr her. - Flyder fra nord mod syd -
- og Cornwalum selv har en kystlinje formet som et ben.
- Så de er handelsmænd? - Ja, på nordkysten -
- med de walisiske kongeriger og Irland, og på den sydlige med franskmændene.
- Hvordan ved du det? - Jeg er en uddannet mand, Leofric.
- Jeg skjuler det bare. - Det gør du godt.
- Har de en konge? - Mere end en.
- Frygtindgydende krigere? - Frygt ikke, Leofric, vi er danskere.
- Jeg vil være blodrig... i kamp. - Bare rolig, dreng, -
- du kommer til at være forrest.
Det ser jeg frem til.
Goddag, herre.
Fortæl din herre at oldermand Odda er her med Guds biskop Alewold.
- Ja, herre. - Hurtigt.
Det er ikke det mest attråværdige landsted, jeg har set.
Oldermand Odda, biskop Alewold... En behagelig overraskelse.
- Må jeg tilbyde en forfriskning? - Vi er her i kongens ærinde.
Det er med din mand.
- Er han her? - Det er han ikke.
Kan vi få fat i ham, min kære?
Alle krucifikser og kors.
I er ikke længere gudfrygtige kristne.
Gør ikke korsets tegn, eller kig til himlen.
Lad os blive rige!
TAMAR FLODEN
GRÆNSEN MELLEM WESSEX OG CORNWALUM
Min mand beskytter vort kongerige.
- Fra hvem? Vi har fred. - Han sagde, det var i Alfreds tjeneste.
- Han stoler ikke på danskerne. - Han tror, han ved bedre end kongen.
Din egen mand, Leofric, giver dig detaljerne.
- Ja. - Odda, -
- det er ikke barnets skyld, hun blev giftet væk -
- til en tyran og et fjols. - Nej.
Selvfølgelig ikke.
Mildrith, det er med stor ulyst -
- jeg må forkynde dig dette brev -
- til din ægtemand, når han kommer tilbage.
Han må betale kompensationen for Oswalds død, eller få konfiskeret sin ejendom.
Som også er min ejendom.
Hvis du nogensinde har brug for det, så er min faders hus, også dit.
- Hvordan går det med Lord Odda? - Han er svag.
Han er stadig svag. Det slag ville have dræbt mangen en mand.
Søg trøst i, lady, -
- at skulle din jord blive konfiskeret, -
- så er det kirken, der drager fordel.
Nej... Slip mig.
Hvor er det begravet? Hvor er sølvet?
- Hvor er det? - Disse folk har intet.
Jeg beder dem!
- Fem dage og ingenting. - Der er tid endnu.
Vi er ikke de første danskere, de har set. Jeg har brug for sølv.
- Så bliver vi ved med at lede. - Hvad hvis hele Cornwalum -
- allerede er blevet plyndret? - Vi fortsætter med at lede.
Vi fortsætter mod vest.
Vil de tale med os?
Fem mænd til at matche deres.
Og kun jeg taler.
- Aethelwold? - Jeg hørte det.
Det er kun den store Uthred, der taler.
Jeg er broder Asser.
Jeg har en gave med fra min konge.
Fra kong Peredur.
- Har aldrig hørt om ham. - Min konge har med sikkerhed hørt om dig.
En gruppe danskere, der plyndrer byer i Cornwalum, går ikke ubemærket hen.
Hvorfor sender Peredur disse ringe ting?
Som et tegn på fred.
Vores konge er blevet angrebet af anden brite og nabo...
Callyn. Han har indtaget fortet, der beskytter vores land.
Peredur har sendt mig for at fortælle om belønningen for at genindtage dette fort.
Belønning?
- Hvor meget? - Det ved jeg ikke, -
- men jeg er sikker på, at den er storslået.
- Har han sølv? - Han er konge.
Op med dig!
- Winchester er det ikke. - Alfred er han heller ikke.
- Kongen byder dig velkommen. - Gør han?
- Jeg kan intet høre. - I er hedenske.
Kongen er kristen, og vil kun snakke med jer gennem mig.
I bør træde frem og vise jeres respekt.
Fortæl venligst kongen, at danskerne ikke bukker for kristne.
Hvor mange briter beskytter fortet, som du vil have indtaget?
Og hvor meget betaler du for det?
Det ville være nemmere, hvis kongen talte direkte til mig.
Bare rolig.
De har mellem 40 og 50 mænd.
Højst 50.
Vi har 30 kampdygtige mænd.
Og vi er 20.
- Hvor meget sølv. - 100 stykker sølv.
Jeg forhandler ikke. Prisen er 400 stykker sølv.
- Det er en absurd sum. - Er Peredur konge eller ej?
- Jeg må tilkalde dronning Iseult. - Herre, du bør måske -
- vente et øjeblik, og bede for vejledning.
Iseult! Jeg har brug for dig!
Jeg har heldigvis to koner. To dronninger.
Iseult er en skyggedronning.
Du ved, hvad du skal gøre.
Hvem er du?
Og hvad vil du gøre for kongen?
Jeg er Uhtred Ragnarson.
Jeg er her for at kæmpe for din konge.
Hvis han betaler for mit værd.
Han er den udvalgte.
Du er heldig, at du har sådan en kone.
Hun må ikke knaldes.
Hun er for værdifuld til det.
400 -
- stykker sølv...
Enig.
- Jeg vil gerne se det. - Når fortet er indtaget.
- Nej, jeg vil se det nu. - Alle mine rigdomme er gemt -
- inde i fortet. - Så har din fjende den jo.
Godt gemt. Du har fået din pris, og du har mine krav.
Jeg ved, du accepterer. Du kan jo lugte sølvet.
Danskere, hvad?
I kan lugte blod, sølv -
- og kvinder.
Så derfor ligger jeg oven i prisen min dronning.
Denne dronning.
Hvis det lykkedes, og du lyver om sølvet, så dræber jeg dig.
Derfor lyver jeg netop ikke.
Hent mændene. Vi bliver her.
Jeg vil drømme om den skyggedronning.
Du fortalte hende dit navn. Rygterne vil sprede sig.
Uhtred Ragnarson!
Jeg har lagt mærke til, at du har nogle saksere iblandt dine mænd.
Nogen fra Mercia. De vil hellere kæmpe end dyrke jord.
- Det betaler bedre. - Han vil gerne angribe hurtigst muligt, -
- da han ikke vil give jer mad i mere end en dag.
Hvor kristent af ham.
Han vil gerne være Guds mand, -
- men som du har set, kan han ikke slippe sine hedenske lyster.
Dronning Iseult.
Hun er en troldkvinde.
- Hvilke kræfter har hun. - Peredur mener, at hun -
- kan se ind i fremtiden. Så længe hun er en jomfru.
Sig til kongen, at han skal klargøre sine mænd.
Peredur, alle dem, som flygter fra fortet, er dine, forstået?
Så længe du gør din del, så skal jeg nok klare min.
Fremad, march.
Lad os skræmme disse skide briter.
Så må vi se, om de er hårde nok til dette.
Stop.
Vi stopper her.
Hvorfor forlader de fortet og går mod os?
Aethelwold, fremad.
Gå hen til bjergryggen og se om, de vil forlade fortet.
- Alene? - Du ville jo være den forreste?
- Hvad så du? - Det er danskere!
Rigtige danskere!
Stå stille! Stop!
- Hvad venter du på? - De er danskere!
Og hvad så? I kæmper jo mod alle for penge, -
- selv jeres egne. - Du løj over for mig.
Tænk på sølvet! Dronningen har set jeres sejr, så kæmp!
Uhtred.
Han er en sværddansker. En krigsherre.
Hvis krigsherren vil tale, -
- må jeg så foreslå, at vi lytter?
Giv dit navn til kende.
Jeg er Uhtred Ragnarson.
- Hvem er du? - Skorpa...
Af Den Hvide Hest.
Er du den Uhtred Ragnarson -
- som var ved Cynuit? - Det er jeg.
- Den saksiske søn af jarl Ragnar. - Ja.
Du vil ikke besejre mig. Det ved du.
Måske ikke, -
- men jeg kunne dræbe halvdelen i forsøget. - Ja.
Ja, det kunne du.
Så vil det være bedst for os begge, hvis ikke du forsøgte.
Herre.
Herre, jeg frygter for, hvad der vil ske, hvis de får lov til at tale.
Så gå hen til dem. Hør hvad de siger.
Min tilstedeværelse, herre, vil kun opildne danskeren.
Uhtred Ragnarson! Hvad sker der her?!
De må forlade mit kongerige, eller dø! Forbandede danskere.
- Dronningen så sejren. - Jeg beder til det, herre.
- Hvad er din kamppris? - Sølv...
Og han siger, det er gemt i fæstningen.
Nej, vi har splittet fæstningen ad.
- Vi fandt ingenting. - Han må have noget... et eller andet sted.
- Uhtred Ragnarson! - Det, han end har, foreslår jeg, vi deler.
Halvdelen til hver.
Vi dræber hans mænd, vi viser kongen nåde, -
- og han viser os sin rigdom.
Halvdelen til hver?
Jeg rykker frem, du drejer af -
- og vi angriber sammen.
Nu, dette er for kongens skyld.
- Dit store stykke lort! - Jeg knuser dig!
Vær klar. Vi dræber dem alle! Alle sammen skal dø!
Sig til mændene, vi er med danskerne.
Gør klar!
- Stoler du på denne Skorpa? - Vi har intet valg, end at stole på ham.
Nu! Drej!
Til døden! I danske møgdyr!
I vil skrige efter jeres skøgemødre!
I løgnagtige, tyvagtige, danske møgdyr.
Jeg kunne dræbe mindst en mere af jer!
Det er forbi.
Dine rigdomme.
- Mine rigdomme for mit liv, ikke? - Dine rigdomme og din skyggedronning.
Uduelige kælling. Hun så sejren.
- Hvor er sølvet? - Hvis jeg siger det, dræber I mig -
- og jeg så hellere, du forblev fattig. - Du har mit ord som krigsherre på -
- at du vil blive skånet. Hvor er sølvet?
Tal eller du vil dø.
Det er begravet...
I salen... nedenfor min trone.
Jeg skal bruge et lille beløb...
- Deler vi også hende? - Du kan få patterne, -
- jeg tager røven. - Hun er min.
I er her efter sølvet. Det er under dette sæde.
Jeg har et spørgsmål.
- Har du ventet på os? - På dig.
- Så du så, hvad der ville ske? - Jeg vidste, du ville komme.
Det er alt.
Uhtred, hvad ved du om en kirke med et alter af guld?
Ved Cynuit... for at fejre drabet på Ubba.
Jeg hører, de bygger en kirke.
- Hvem har fortalt dig det? - Mænd... som bad for deres liv.
De ville sig hvad som helst.
- Og der vil du tage hen... til Cynuit? - Jeg har skibe, der skal repareres.
Kystlinjen her er morderisk.
Hvordan gør vi det?
- Hvordan deler vi? - Det gør vi ikke.
Deler.
Vi kan kæmpe... og nogle af os vil dø -
- deriblandt din dronning.
Uhtred Ragnarson, behold dit sværd i skeden.
- Klog dronning. - Hun bliver hos mig.
- Hun bliver hos mig! - Gør intet!
- Uhtred, nej! Uhtred! - De har vores skat!
Nej! Jeg kæmper ikke mod disse danskere for sølv. For kongen, ja, men ikke sølv.
Jeg er overvældet af gæld, og jeg skal rejse en hær, og de slipper væk.
- Jeg vil ikke tillade at halvdelen at dø. - Jeg kan give dig, hvad du behøver.
Der er mere... sølv.
Hvad hviskede han...
Skorpa, da han tog afsted?
Jeg fortæller dig det, når jeg tror, du har brug for at vide det.
Hvordan var jeg...
- Som en kriger? - Aethelwold, -
- du er lige så meget kriger, som du er konge.
Dette er ikke en del af rovet.
Det er et helligt kors. Det skal tilbage til kirken. Der bliver velsignelser.
Men resten...
Det er alt sammen vores.
- Hjem? - Wessex...
- Og hver til sit. Der er en biskop, jeg skal tale med.
Jeg har aldrig set en landsby som denne før.
Vi bliver her i en dag.
- Hvem er du? - Jeg skal tale med biskop Alewold.
- Biskop Alewold er til bøn. - Han vil tale med mig.
- Han er til bøn, og vil ikke forstyrres. - Alewold! Biskop Alewold.
Hvad er dette? Kom ud! ud!
- Vi har travlt med arbejdet. - Det kan jeg se.
Jeg sagde: Skrub ud?
Jeg kender dig.
- Uhtred. - Den Gudløse... Ja.
Og min hustru har gennem hendes far arvet noget gæld til kirken.
- Ja... En anseelig sum, husker jeg. - Som jeg nu vil indfri.
Ville du? Jamen, okay. Som du ser, har vi travlt.
Det er irsk arbejde.
Det ser irsk ud, og dets vægt.
En skønhed og værdifuld.
Det virkede som en passende måde at indfri gælden på.
Hvis du vil acceptere det, eller ryger det i smedens ild.
Jeg accepterer på kirkens vegne. Jeg accepterer.
Jeg stoler på, jeg kan regne med din gode dømmekraft -
- med at afvise sagen om mit tyende Oswalds kompensation?
- Han var en tyv. - Betragt det som overstået.
Vær velsignet.
Jeg har bedt dagligt for din sikre tilbagekomst.
- Hvem er det? - Hun er en dronning.
- Dronning af hvor? Af hvem? - Briterne.
Uhtred, du gik forbi din søn uden at kigge.
- Er han døbt nu? - Ja.
Imod min vilje.
Jeg har intet gjort, der kræver tilgivelse.
- Hvad er hendes navn? - Jeg bliver kaldet Iseult.
Jeg taler med min mand. Vil du venligst tie stille.
Mildrith, vi er sultne og tørstige, og har brug for hvile.
Jeg er ikke din tjener.
Snak ikke til mig som om, jeg var! Jeg er din hustru!
Du er ikke længere en del af Uhtreds vej.
- Det er sandt. - Ud.
Ud! Denne dronning kan sove sammen med dyrene.
Du skal vide, at din jord er sikret.
Jeg har talt med biskop Alewold. Hele gælden er betalt.
Det er, hvad jeg er kommet for at fortælle dig. Intet andet.
- Og hvad med Oswalds kompensation? - Den er også ordnet.
- Hans familie får ikke en penny. - Det kan du forklare til kongens råd.
Alfred har indkaldt dig for Rådet.
Det er forbi.
Alt.
Før jeg tog afsted, så sagde jeg, at jeg har elsket dig. Det er sandt.
Du skal ikke tale om os på den måde...
- Og foran en hedensk skøge. - Hun er med mig.
Vil du hvile dig med din familie, eller med dyrene?
Du vælger gederne og grisenes selskab, frem for din kone og søn.
Min hustru er en god kvinde.
Hun elsker sin Gud, og det er hårdt for hende at være sammen med min slags.
Og hvis ægteskabet skal afsluttes, må jeg vænne mig til livet uden min søn.
Jeg er her fordi, jeg vælger dig.
Selvom jeg ikke vil beholde dig mod din vilje.
Hvad?
Jeg vil være sammen med dig, Uhtred, -
- fra nu af og indtil det er slut.
Det er hvad jeg ser.
Jeg ønsker, du skal se mit hjem... Mit land i det høje nord.
Det er denne Alfred, som styrer dig for nu.
Du må give efter for skæbnen.
Gå til hans råd.
Vil du sove ved siden af mig i aften under skindene?
- Sove? - Intet mere.
Det vil jeg gerne...
Da den eneste alternative varmekilde er en ged.
Edwina.
Lady?
Informer venligst din familie om at jeg rejser...
Med barnet.
Vi tager til Lord Oddas gods.
Jeg vil gerne have dig med, men det er din beslutning.
Jeg ved, hvor vigtigt det er, at være mellem mennesker, som kan lide en.
Jeg ville ikke ønske at forlade dig.
Den selvsamme dag jeg bliver fortalt, at mit hjem er mit eget...
Er dagen, jeg beslutter, jeg må tage afsted.
WINCHESTER
KONGERIGET WESSEX
Herre, skænk visdom til dine tjenere her.
Hjælp dem med at beslutte, hvad der er rigtigt, retfærdig og fair.
- Skænk os det, Herre. - Skænk os det, Herre...
Efterlad dit sværd.
Uhtred. Uhtred!
- Beocca. - Hurtigt. Du er sent på den.
Du blev tilkaldt for dage siden. Du skulle være her til tiden.
Siden hvornår er min tilstedeværelse blevet så vigtig?
- Hvem er hun? - Hun er med mig.
Er hun en del af dit rov?
- Hvad er der blevet sagt? - Det hører du tids nok.
Vi må gå. Du må være respektfuld. Nu mere end nogensinde.
Og mens lokal tyende halter bagefter med deres pligter med broerne -
- vil jeg gerne bede kongen om at udnævne en inspektør -
- til at undersøge kongerigets veje.
- Broen på vejen... - Hvad grund har jeg til at bede om nåde?
- Hvad er der blevet sagt? - Stille nu.
- Er det Cornwalum? - Respekt.
- ... forbliver uinteressante. - Vi vil tale om broerne senere.
- Beocca, hvad er dette? - Du skal være stille!
- Træd frem for din konge! - Kom.
Der er en vigtig sag, hvilken -
- med rådets tilladelse, vi skal tage hånd om nu.
Oldermand Uhtred, også kendt i dit sogn -
- som Uhtred den gudsløse.
Du er på denne dag anklaget for at lede en deling -
- af kongens mænd til Cornwalum, og der -
- udøve krig mod briterne uden din konges samtykke.
Du er også anklaget for at slå tropperne sammen -
- med danskeren kaldet Skorpa, -
- for at myrde kristne folk i Cornwalum -
- på trods af disse folk lever i fred -
- med Alfred og med Wessex.
Alt dette er besværget med ed, og straffen for de forbrydelser er døden.
- Hvem har sværget på det? - Det kommer vi til.
Vis mig det.
- Hvem sværger? - Jeg, broder Asser -
- besværger det.
Uhtred, ned på knæerne. - Aldrig.
Herre, vi patruljerede dine grænser, og beskyttede kongeriget, intet andet.
- Der er mere, herre, med forlov. - Nu er det tid til at tigge.
Ja, lad ham tale. Lad os høre historien.
På min vej for at fremføre min klage til kong Alfred -
- kom jeg via Cynuit, -
- og det syn ønsker jeg aldrig at se mere.
For hvor kirken til erindring om Lord Oddas sejr over Ubba skulle bygges -
- så jeg vandalisme og ødelæggelse -
- og forkullede rester af 15 munke eller mere.
Mænd har fortalt mig, at dette djævelskab -
- blev udført af Skorpa, som var i Cornwalum -
- og med ham var endnu engang, oldermand Uhtred.
- Denne mand! - Nej, nej. Det er løgne herre.
Han lyver i hvert åndedrag. Hør på mig. Lad mig tale -
- og hør sandheden. - Vi er Rådet, -
- og vi skal agere som Rådet.
Oldermanden er berettiget til at svare!
Ja, jeg var ved Cynuit. Jeg var ved Cynuit én gang, og kun en gang.
Jeg var ved Cynuit den dag, da jeg, -
- Uhtred af Bebbanburg, dræbte Ubba.
Jeg kigger rundt i hallen og ind i øjnene -
- på de krigere, der ved, dette er sandt!
Og det er den eneste gang, jeg har været i Cynuit.
Vi er her...
Vi er her for at afsige dom, over drabet på kong Peredur -
- og de kristne briter fra Cornwalum. - Kan jeg tale om Cornwalum, herre?.
- Der er et vidne mere... - Hvad hvis Peredurs dronning -
- kunne stå foran Rådet og fortælle, at Peredur løj og snød os?
Hun er en skyggedronning og en hedning, herre.
- Hendes ord er værdiløse. - Er sandheden ikke vigtig, herre?
- Herre! - Odda, vi skal videre.
- Er der endnu et vidne? - Ja, herre.
Bring fangen ind.
- Hvad er dette? - Odda vil, du skal dø som forræder, -
- og du vil dø. Er det Valhalla, du ønsker, -
- vil jeg gøre mit bedste. - Jeg sagde, I skulle stå hver for sig.
Leofric, du har sværget din ed -
- og du vil fortælle sandheden. - Det vil jeg, herre.
Gud er barmhjertelig. Du er en mand fra Wessex, -
- og har været loyal mod kongen? - Jeg er altid loyal overfor kongen, herre.
Var du i Cornwalum, med oldermand Uhtred?
- Det var jeg. - Dræbte du, og -
- plyndrede Peredur og hans briter? - Det gjorde jeg.
Leofric, har du nu givet din andel -
- af rovet til kirken? - Det har jeg, herre -
- og tigget om tilgivelse.
Rådet har hørt dig, Leofric.
Hvem fulgte du ind i kampen?
- Jeg deltog frivilligt, herre. - Nej, Uhtred førte an, du fulgte.
- Han er oldermand, og han er ansvarlig! - Jeg deler skylden, herre.
- Nej, han er ansvarlig! - Ikke ansvarlig.
Og han vil bøde for det med hans liv!
- For sidste gang, tig. - Nej, jeg vil ikke tigge!
Jeg falder ikke på knæ for nogen, ingen konge, og ingen kristen gud!
Han må betale med hans liv.
Herre, må jeg komme med en bøn til kongen og Rådet.
- Jeg er ikke færdig. - Undskyld, herre, men må jeg?
Det er klart at ligesom jeg, er Earslingen her skyldig.
- Tak, min ven. - På grund af min egen skyld -
- og min respekt for Uhtred som kriger, -
- foreslår jeg, at han dør for mit sværd.
Ønsker du at blive bødlen, Leofric?
Min bøn er for en kamp til døden, herre, mig mod den Earsling.
Er gud med mig, vil jeg sejre -
- og oldermanden er forundt, at dø som en kriger bør.
Og skulle han vinde den kamp til døden -
- hvad så da? - Det vil han ikke.
Det vil kræve guds indblanding for -
- ham til at besejre mig. - Lad dem kæmpe, herre.
Lad gud bestemme.
Leofric, du har talt vel, -
- og din anmodning er imødekommet.
Du vil kæmpe i morgen -
- til døden. Sværd og skjolde.
Gud afgør, hvem sejrherren bliver!
Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen